I december 1914 begicks en rad hemska mord på en avlägsen gård.
Polisen lyckades aldrig identifiera gärningsmannen.
I december 1944 begicks ytterligare en rad mord på samma gård.
Polisen lyckades inte heller denna gång identifiera gärningsmannen.
I december 1994 begicks ytterliga fruktansvärda mord på samma gård.
Polisen lyckades inte en denna gång identifiera gärningsmannen.
Harold!
- Det är så fridfullt härute. - Det kanske är därför det är så billigt.
Jag kan inte fattat att det varit ute till försäljning i fem år.
- Det kanske bara väntade på oss? - Ja. Ja, den idén gillar jag.
Med alla pengar vi sparat borde vi kanske riva ladan-
- ...och bygga en butik, eller ett växthus. - Ja, ett växthus låter bra.
Vet du vad som mer skulle vara trevligt?
Att Neil och Emma skulle komma i tid... för en gångs skull.
De skulle ha varit här för två timmar sen.
Vi kanske skulle kunna gå in och vänta.
Ja, det gör vi.
- När det gäller möblemanget... - Vad är det med dem?
Vi kanske borde sälja dem på nätet, och köpa lite nya?
- Jag tycker de passar in. - Jo, säkert för nån, men inte för oss.
Det passar in i den lantliga idyllen.
Jag köpte stället för att du ville bo på landet.
Trots att jag får en timme till jobbet.
- Neil sa att det bara tar 30 minuter. - Neil är 30 minuter närmare kontoret.
Du låter precis som Martha.
När ska du börja kalla min mamma för svärmor?
När hon slutar behandla mig som djävulen.
- Det gör hon inte alls... - Jaså? Hon sa att jag förgiftade dig.
Du visste ju inte att jag var allergisk mot skaldjur.
Nej, det var innan det.
Kan vi sluta prata om henne?
- Ursäkta att vi är sena. Neils fel. - Vadå, mitt fel?
Jag sa att bilen skulle vara klar för två timmar sen, men du sa nej.
Det ser ut att var en perfekt tajming. Annars hade...
- Bra. Du och jag packar ur. - Okej, tjejsnack.
Hur är det, kompis... Lådorna är därute.
- Huset är väldigt gammalt. - Det menar du inte?
- Har ni hört historian? - Nej, vilken historia?
De har precis flyttat in, Neil.
- Det finns ingen historia. - Jo, det gör det.
Den är från 1969. Eller-79, nej 1969.
De hette... De hette George och Martha.
- Neil kommer aldrig ihåg namnen. - Nej, de hette Abe och Mary Lincoln.
- Abe och Mary Johnson. Jag är hundra. - De vill nog inte höra spökhistorian.
Det är inte en spökhistoria. Det är... en historia om döden.
En sån historia som gör att man bara... dör.
- Jag kan inte alla detaljer. - Han kan inga.
Det sägs att en natt klockan två - spöktimmen och allt det där...
- Du menar klockan 12. - Kan jag får berätta klart? Tack, kompis.
Det var klockan två. Det var då Jesus dödades.
- Återuppstod. - Ja, typ.
En natt vaknar Mary klockan två och rullar över i sängen-
- och sticker en slaktarkniv i Abes bröst-helt utan anledning.
När sheriffen dyker upp, några dar senare-
- hittar han den gamle Abe hängandes i ladan.
Medan Mary sitter i trädgården och solar.
Hon var täckt i blod, men hon verkade inte medveten om vad som hänt.
Och nu kommer det bästa.
När sheriffen frågade varför hon gjorde det-
- svarade hon: "Det var inte jag. Det var gengångaren som gjorde det."
- Gengångaren? - Gengångaren i det här huset.
Den goda Mary gav Abe 40 hugg.
Men de hittade aldrig mordvapnet.
Vem fan är det?
- Mamma. - Hoppas jag inte tränger mig på.
Jag ville titta in första kvällen.
- Ingen fara. Kom in. - Jag tränger mig alltså på.
Det tar bara ett ögonblick. Det var en sån lång biltur.
- Du minns väl Neil och Emma. - Jag är gammal, inte senil.
De var med på ert bröllop.
Jag ser att du tillrett en delikat middag för era gäster.
- Spara den till en annan kväll. - Okej.
Jag ser att ni druckit billigt blask.
Vi pratas vid i morgon.
- Trevlig att ses igen. - Detsamma.
Jag önskar det bästa för dig, min son.
Nu förtiden lyssnar söner inte på sina mammor längre.
God kväll. God kväll allesamman.
Herrejösses!
Vem behöver spökhistorier när du har henne?
- Nu räcker det. - Hon är olidlig.
Anne har sagt att du börjat ett nytt projekt på jobbet.
Ja, det är inget speciellt, men...
Det är en befordran och lite bättre lön. Kräver lite mer tid.
Men det är bra.
Inte mer nu, Neil. Vi borde kanske gå.
- Älskling, det är du som kör, eller hur? - Jovisst.
- Ni kanske ska sova över? - Ursäkta?
I ett hus där en ilsken fru dödade sin man?
- En historia du hittade på. - Den är sann. Det hände här.
Ingen fara. Jag har inte packat upp slaktarknivarna än.
Psyko.
Varför gifte sig Emma med honom?
Han är en sån idiot.
Varför gifte du dig med mig?
Din mamma gav dig säkert en lång lista för att du inte skulle göra det.
Sluta nu, Anne.
Du måste få det ur huvudet att hon inte gillar dig.
Hon vet att jag älskar dig. Därför älskar hon dig också.
- Du får bjuda till lite. - Jag? Ska jag bjuda till?
Din mamma hatar mig, Harold. Vi flyttade hit på grund av henne.
- Du valde huset. Du ville ha det. - Ja, för att komma bort från henne.
Förlåt. Jag vill inte bråka.
Det är vår första kväll i nya huset.
Okej.
Vår första kväll i nya huset, och allt vi har är...
- Neils historia. - Ja.
Är det sant? Har nån mördats här? I den här sängen?
Nej. Nej. Jag har kollat i handlingarna. Det står inget om det.
Det är bara en historia.
- Okej? - Okej.
Jag är trött på att du får mina vänner att känna sig obekväma.
- Det var bara ett skämt. - Det var ett dåligt skämt.
Varför skulle jag bry mig om det?
- Om ni behöver nåt... - Så är ni bara några minuter bort.
Ja, när vi kommer tillbaka från Maui.
- Tack. - Ingen orsak.
Det var fan i mig på tiden.
Jag måste till jobbet. Det kommer bli en lång dag och en lång kväll.
- Jag kommer sakna dig. - Jag kommer sakna dig också.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Hallå?
Är det nån därnere?
Nej, nej, nej.
Det är bara i huvudet.
Vi måste prata om det.
Vi har fått huset. Vi är borta från stan.
Det är ett bra ställe för ett barn att växa upp.
Inte än, Harold.
Jag fattar det inte.
- Du har ju ingen karriär... - Har jag inte?
Din bil, Harold? Den sista kalenderfotograferingen betalade din bil.
- Och handpenningen på huset. - Förlåt. Jag uttryckte mig fel.
Jag menade inte så. Jag menade att du inte har ett vanligt jobb.
Du behöver inte vara på kontoret hela dan. och du behöver inte pendla.
Du kan vara i huset hela dan.
- Jag skulle så gärna vilja ha barn. - Det vill jag också.
- Har du pratat med din mamma? - Nej, hurså?
Ljug inte för mig. Hon pratade med dig igen, eller hur?
Det är väl inte så konstigt? Hon vill ha barnbarn.
Och det som hände förra året... Hon hamnade på sjukhus, Anne.
Hon låg inne för en infektion från en botoxinjektion.
Hon är faktiskt inte den enda.
Jag vill inte vara 50 när min son går på dagis.
Jag vill kunna lira fotboll med honom.
Jag vill verkligen ha barn. Jag behöver det, Anne.
Det vet jag. Jag hör vad du säger. Nästa år. Det lovar jag.
- Svär på det? - Jag svär.
Det är verkligen märkligt. Varför sätter man inte lysknappen inne i garderoben?
Det vet jag inte. De tänkte väl inte på det.
Så här gör du jämt. Du överanalyserar allt.
Släpp det. Det är inte hela världen.
Alla andra saker som blivit flyttade, som möblerna?
Vi är bara stressade.
Vi har ett nytt hus. Du har precis avslutat ett fotojobb med Duncan.
Du vet hur du påverkas av sånt. Du får inte tillräckligt med sömn.
Jag vet.
Vi vet båda att spöken inte finns, va?
Visst.
- Hur var din dag? Funkar pendlandet? - Ja och nej.
Det tar lite längre tid, men det är okej.
Det har varit en lång dag. Jag är trött. Vi kanske skulle lägga oss.
- Det menar du? - Ja. Kom hit.
Vi går upp.
Älskling.
Harold!
Neil och hans idiotiska historia.
- Hej, hur är det? - Det är bra.
Förlåt, men det är det nya huset och Neils idiotiska historia...
Det är nog bara lite för mycket pizza och vin. Det är ingen fara.
Bra.
Skulle du kunna bära ut de där lådorna till ladan?
- Om du har nåt annat för dig... - Nej, det går bra. Jag klarar det.
- Jag är hemma till midnatt... - Jag vet. Jag klarar det.
- Följer du mig ut? - Ja.
Uttråkad, verkligen? Jag tillbringar två timmar i bilen.
Sen 12 timmar med att imponera på chefen, för jag är en seriös anställd.
Och sen kommer jag hem till en kärleksfull fru, som inte vill ha barn.
Som uppenbarligen ser spöken.
Det måste vara skönt att vara uttråkad.
Harold, du borde testa ljudböcker.
Emma! Hej, hur är det?
Har ni packat?
Jag hade önskat att jag kunnat följa med-
- men Harold jobbar med ett stort projekt.
Får jag fråga dig om nåt, Emma?
Hör du ljud?
Nej, jag vet, men...
Det kanske bara är det här gamla huset.
Jag pratade med Harold om det och det slutade med ett bråk...
Vi har det bra, men han sa att fotografering inte är...
Ursäkta, han sa att fotografering inte är nån karriär.
Och sen började han prata om barn igen.
Jag vill gärna ha barn, men jag vill vara säker på att det är vi som vill det-
- och inte nåt hans mamma pressar på om.
Ja.
Här kommer en till knäpp fråga.
Bodde det verkligen en kvinna här som mördade sin man?
Jag vet att det var Neil som sa det. Var hittade du honom?
Jag hoppas ni får en bra resa. Packa nu och ha en trevlig resa till Hawaii.
Jag älskar dig också.
- Det är så sent, älskling. - Jag vet det.
Det kommer bli så här tills projektet är avslutat.
Är det värt det?
- Vad sa du? - Är det värt det?
Ja, det är det. Självklart är det värt det.
A: Det visar mr Jones att jag kan hantera en chefsställning.
B: Det ger mig mycket större chanser till en befordran.
Vilket betyder en massa pengar.
- Jo, men det är bara pengar. - Bara pengar?
Du måste fatta att bara för att min familj är rik-
- betyder det inte att man inte fått slita för det.
- Min pappa slet skiten ur sig. - Ja, och han dog av en hjärtinfarkt.
Han dog av sin livsstil, inte av arbetsbelastningen.
Du ville ha huset. Jag kämpar för att vi ska lyckas.
Nej, vi ville ha huset.
Jag jobbar 12 timmar om dagen. Inte för min skull, för vår skull.
Jag kämpar för att jag måste leverera, Anne. Kan du förstå det?
Förlåt, men jag är bara så ensam här.
Jag är ensam hela dagarna i det här stora huset.
En sak jag gillar med dig är att du är som din pappa.
Och att du gör uppoffringar för din fru... och din framtida familj.
Förlåt mig.
Tack.
Hallå?
Vem är du?
Vem är du?!
Herregud, Anne! Vad håller du på med?
Vad fan är det?
Anne! Lägg ifrån dig kniven!
Lägg ifrån dig kniven! Herrejesus!
Vad fan håller du på med?
Vad handlar det om?
- Var har du hittat den? - Förlåt mig.
- Förlåt mig! - Vad sysslar du med?
Vet du inte det?
Den låg bara i min hand. Jag har ingen aning.
För i helvete, Anne! Kan du svara? Vet du inte var du har varit?
- Du försöker hugga mig när jag sover. - Jag är så ledsen.
Är... Fan!
Harold.
Jag är hemskt ledsen.
Anne, du skrämde skiten ur mig.
Hur många gånger ska jag behöva säga att jag är ledsen.
Jag visste inte att jag hade kniven i handen. Hon hemsökte mig.
Jag är så trött på att älta det här igen och igen.
Jag ska snart upp. Jag tänker inte lägga mig igen.
- Jag kan lika gärna gå till jobbet nu. - Förlåt.
Om du inte gillar huset, säg det bara. Det kan jag förstå.
Vad jag inte förstår är det här spelet du spelar.
Vet du vad? Jag är inte ledsen.
Du tror aldrig på mig, så varför skulle jag förväntar mig att du ändrar på dig?
Jag trodde på dig när du sa att nån stal dina linser.
- Så var det. - Din assistent hittade dem i tvättstugan.
Jag trodde på dig när du satt att du tappat din förlovningsring.
- Den blev stulen. - Mamma hittade den i ditt smyckeskrin.
Jag såg en ande, eller nåt.
Som Neils historia om kvinnan som mördade sin man.
- Hon kanske vill ha min hjälp... - Lyssna. Nu ska du höra på mig.
Lyssna noga.
Om Neils historia var sann, varför skulle gengångaren vilja ha din hjälp?
Det låter inte logiskt.
Förlåt.
Jag är trött.
Nu vill jag bara ta en dusch, samla mig och åka till jobbet.
Du kan sova lite till.
Om jag åker till jobbet innan nån annan är där-
- kan jag avsluta projektet och komma hem tidigt.
Då ses vi tidigare. Det är väl bra, eller hur?
- Ja. - Ja.
Det här måste jag göra om.
Det var ingen trafik i dag.
Ja, och vi kan äta i hop.
- Hur var din dag? - Bra. Riktigt bra.
- Jag är jättehungrig. Det ser läckert ut. - Det är jag också.
- Förlåter du mig? - För vadå?
För i natt och i morse.
Gengångare.
Om det får dig till att laga min favoriträtt och att klä dig så där-
- så kan du fortsätta att se vad det nu är du ser.
- Jag hämtar vinet. - Låt mig göra det.
Till vårt nya liv.
Skål.
Nej. Nej, inte nu igen.
Snälla, lämna mig i fred.
Anne, titta på mig. Titta på mig, älskling. Det är ingen fara.
Du har varit medvetslös nästan hela dagen.
Jag ringde till dr Chambers. Du minns honom, eller hur?
Anne... Kan du berätta vad som hände?
Jag såg en gengångare och jag följde efter henne in i skogen.
Jag trodde hon försökte döda mig.
Utifrån det du berättat-
- om stressen att flytta och den idiotiska mordhistorien din vän berättade-
- och möjliga äktenskapsproblem.
När din man säger att spöken inte finns, så är det sant, raring.
Neils historia om mord har aldrig hänt.
Jag vet att sinnet kan vara överbevisande.
Det finns ingen anledning till oro. Det är ett övergående tillstånd.
Tillstånd?
Om jag visste att gengångaren du såg var nån du kände-
- och att du möjligtvis var inblandad i våldsamheter, skulle jag vara orolig.
Psykiska störningar kommer ofta till uttryck-
- när patienten när patienten föreställer sig utöva makt-
- ofta i form av våld, mot nån de inte gillar.
- Var gengångaren nån du kände? - Nej.
En tidigare pojkvän? En tidigare arbetsgivare?
- Din svärmor? - Nej!
Då var det klart. Jag ska skriva ut ett lugnande preparat.
Det hjälper dig vila, sova och komma på rätt köl igen.
Drömmar kan verka vara väldigt verkliga.
I sällsynta fall kan folk faktiskt folk ramla och dör i drömmen.
Att projicera skulden kan ibland hjälp, men spöken är inte verkliga.
Min poäng är att drömmar och synar ibland bara är drömmar och syner.
Okej?
Den här medicinen minskar stressen-
- och känslan av att drömmar och syner är verkliga.
- Det kommer att ordna sig. Några frågor? - Nej.
Se till att vila.
- Tack, doktorn. - Det kommer att ordna sig.
De är verkliga.
Harold, varför tror du att...
- Varför din mamma här? - Hon ska bara hjälpa till, älskling.
Vi har sparat lite kvällsmat.
Harolds favoriträtt. Köttfärslimpa med potatismos.
Hej, mr Jones.
Ja, jag vet vad klockan är. Men det är viktigt.
Min fru, Anne, snubblade och slog i huvudet...
Hon är okej. Jag tog henne till en läkare.
Han vill att hon stannar hemma ifall hon fått en hjärnskakning.
Det är nog ingen fara, men...
Anledningen att jag ringer dig är...
Jag kommer inte hinna till mötet klockan tio.
Ja.
Jag vet att det var jag som bokade det...
Ja, mr Jones, jag vet hur viktigt det är.
Ja.
Nej, det här är...
Visst. Jag älskar mitt jobb och du kan definitivt räkna med mig...
Visst. Jag förstår.
Okej.
Det låter bra... Vi hörs.
Älskling... han som hittade mig i skogen, du vet.
Skulle du kunna be honom komma hit i morgon och berätta vad som hände?
- Tror du att det hjälper? - Ja.
- Okej, jag ringer i morgon. - Tack.
Hej, älskling.
Det här är Doug. Det var han som hittade dig i skogen.
Trevligt att träffas. Det här är min son.
- Tack så jättemycket. - Ingen orsak.
Vädret blir sämre, Harold.
- Kan du visa mig var du hittade mig? - Ja, ma'am, självklart.
Du stannar här. - Den här vägen.
- Vi borde få henne inlagd. - Det vill inte jag.
Bara för observation. Fundera på det.
Vi vill ju båda hennes bästa, eller hur?
Jag måste till jobbet.
Det kanske inte är passande att gå ut i skogen med en främmande man.
- Jag älskar dig, mamma. - Jag älskar dig.
- Vad gjorde du den dagen? - Jag jagade faktiskt hjort.
Jag visste inte att det var jaktsäsong.
Jag har licens att jaga året runt. Jag kan visa den.
Det var här jag hittade dig. Du såg riktigt illa åtgången ut.
Vad menar du?
Du var likblek och kroppen var kall. Jag trodde du var död.
Jag gjorde ingenting, jag lovar. Jag kollade bara din puls...
Hon är en slampa.
Hon är bara en satans slampa.
Hoppas jag inte ser dig sån där igen. Trevligt att träffas.
Jag måste till affären. Du har ingen minimjölk.
Harold måste ha det.
Och det är tydligen fler saker du heller inte anser att han behöver.
- Martha, jag... - Jag är borta i en timme.
Tror du att du klarar att inte få ett psykbryt under tiden?
Svara!
Är du en apa? Det är en ja-eller nej-fråga.
Jag klarar mig.
Det är mitt hus!
Kom igen!
Okej.
Svara, svara, svara.
Fan, fan, fan.
Hej, det här är mrs Harris. Kan jag få tala med Harold, tack?
Det är verkligen viktigt.
Hej, Harold. Det är nån i huset. Du måste komma hem.
Nej, hon har kört i väg.
Jag ber dig, Harold. Snälla, kom hem.
Anne! Mamma!
Anne! Tack, gode gud. Vad är det som händer?
- Jag har skyndat mig hem från jobbet. - Vi måste härifrån.
- Varför alla resväskor? - Vi måste bort.
- Vart ska vi ta vägen? Var är mamma? - Hon har stuckit.
- Varför packar du? - Harold, det är inte säkert här.
- Vart ska vi ta vägen? - Ingen aning.
Det är nåt som verkligen är fel här. Du måste lita på mig.
Okej... Okej.
Ta den, så tar jag den andra.
Skynda dig, Harold.
Vänta lite.
- Vad är det för fel? - Den startar inte.
- Jag vet inte vad det är för fel. - Vi måste härifrån.
Jag kommer ingenstans, Anne. Den startar inte. Lugna ner dig.
Mamma är här.
- Du skulle ju inte lämna Anne, mamma. - Jag var bara borta en kort stund.
Hon ringde i panik. Jag fick gå tidigare. Jag hann inte ens säga till mr Jones.
- Nu startar inte bilen. - Det ordnar sig.
Anne och jag pratar lite. Jag kokar lite te... Du måste tillbaka till jobbet.
Du måste behålla jobbet. Vad bra att jag är väninna med mrs Jones.
- Bilen startar inte, mamma. - Ta min. Det ordnar sig.
- Prata med Anne. - Det ska jag.
Om du inte går ur bilen och kommer till huset nu så dödar jag dig.
Sätt dig, Anne. Titta på mig.
Jag måste tillbaka till jobbet. Mamma lovade att stanna hos dig.
Ta den här. Ta den.
- Lita på mig. - Det är bäst du skyndar dig.
Jag tar hand om henne väl, jag lovar.
Okej, mamma... Jag har gett henne en tablett så att hon sover i några timmar.
Sover? Jag vill inte sova. Gengångaren...
Gengångare, allvarligt?
Jag sa ju innan ni gifte er att hon var galen.
Mamma, jag pallar inte nu.
Förlåt. Du kanske har rätt.
Hon kanske har psykiska problem, men jag behöver dig.
Flytta. Det finns ett fint hus två kvarter från mig.
Det kan jag inte. Jag har lagt mitt sparkapital på handpenningen.
Som marknaden är nu får jag aldrig tillbaka dem.
- Jag kan ge dig ett lån. - Ett lån?
Varför är hon här?
Hon hallucinerar igen. Hon minns inte ens att jag var här.
Sluta, mamma. Hon har precis fått en tablett.
Jag har varit här hela dagen, raring.
Varför kan du inte stanna?
Anne, du måste sluta bete dig så här. Jag måste jobba, det vet du.
Mamma gör oss en stor tjänst genom att vara hos dig.
Förstår du det?
Jag har inte tid. Jag måste till jobbet. Hon tar hand om dig.
Ta hand om henne, för jag älskar henne.
Då så...
Min son har gift sig med en galen kärring, som tror hon ser spöken.
Nu är det bara vi två.
Helt ensamma.
Jag vill fråga dig nåt.
Varför i helvete gifte du dig med min son?
Var det för pengarna?
Nej, då. Han sa att du hade dina egna pengar.
Från försäljning av luderkalendrar av nakna kvinnor.
Ja. Jag har sett vad du gör. Och du kallar dig själv för fotograf?
Du är bara en simpel pornograf.
Och vet du vad? Du kan dra åt helvete och stanna där.
Är du rädd för spöken?
Den enda du ska vara rädd för här är mig.
Din lilla slampa!
Jag ska spöa skiten ur dig för att du försöker ta över min sons liv.
Du är inget annat än ett en liten hora.
Jag ska visa dig.
Nej, det är en gengångare i garderoben. Nej!
Är det en gengångare i garderoben? Då så.
Jag ska visa dig.
Släpp ut mig!
När Harold får reda på vad du gjort...
Martha! Martha, gengångaren är här!
Martha!
Vet du vad du är? Du är en hora.
Jag ber dig, Martha! Gengångaren är här.
Sköka!
Mördaren är här.
Hjälp mig, Martha!
Gengångaren är härinne!
Det finns inga spöken!
Anne.
Anne, raring.
Är du okej?
Din lilla slampa! Jag ska slå ihjäl dig!
Var är du?
Anne?
Mamma?
Anne!?
Mamma!
Anne!?
Mamma?
Kan du berätta vad som hänt?
Jag vet att det är svårt, men jag måste få ställa några frågor.
Vet du vart hon kan ha tagit vägen? När var sista gången du såg mrs Harris?
Har hon haft psykiska problem tidigare?
Står hon på nån medicinering?
TILL SALU
Översättning: Julian Vargas www.ordiovision.com